Jsou nomádi Jogos Nhai jen Dothrakové se zebrami, nebo se od nich zásadně liší? Měli zásadní úlohu v založení Braavosu? Je součástí jejich kultury transgender? Na to a víc se podívá tento článek.
Jogos Nhai se zvou lidé obývající pláně východně od pohoří Kosti mezi Yi Ti a Chvějivým mořem, které jsou pojmenované po nich – Planiny Jogos Nhai. Jsou to nomádi, mnozí by je srovnávali s Dothraky z opačné strany Kostí, ale ve skutečnosti jim nejsou zase tak moc podobní vzhledem ani kulturou.
Jsou průměrně o hlavu kratší než Dothrakové, podsadití, křivonozí, mají velké hlavy, malé obličeje, snědou až lehce nažloutlou pokožku, muži i ženy mají špičatou lebku, první dva roky života si tam totiž svazují hlavy. Nenosí žádné vlasy. Ženy jsou úplně holohlavé a údajně všude vyholené, muži si nechávají jen úzký pruh vlasů uprostřed hlavy.
Jako nomádi žijí v jurtách, stanech a v sedlech zebroňů – kříženců koňů a zeber, které vyšlechtili, a pijí jejich fermentované mléko. Právě jen odolným zebroňům totiž stačí řídký porost Planin, na plevelu dokážou přežít měsíce a zvládají dlouhé cesty bez jídla nebo vody. Což je také důležité, protože Jogos Nhai si nade vše cení svobody a nikdy dlouho nezůstávají na jednom místě. Planiny by je tak ani neuživily, jsou mnohem sušší než takové Dothracké moře, a tak Jogos Nhai žijí a nepřetržitě cestují v malých klanech, kde jsou obvykle všichni pokrevně spříznění.
Každý klan vedou dva lidé. Náčelník zvaný jhat (existuje i pozice jhattara, jhata jhatů, který se občas vynoří, když se mu podaří dočasně spojit většinu Jogos Nhai proti společnému nepříteli). Ten vede klan do války a na nájezdy. A měsíční pěvkyně, kněžka, léčitelka, soudkyně vládnoucí ve všech ostatních záležitostech, patrně i obchodu a putování. Je přitom striktní pravidlo, že jhatem může být pouze muž a měsíční pěvkyní pouze žena. Ovšem Jogos Nhai nevnímají biologické pohlaví ve stejném smyslu jako sexuální identitu. Když tam totiž muž chce být měsíčním pěvcem, obléká se a žije jako žena, když chce být žena jhatem, obléká se a žije jako muž a všichni se k nim chovají podle toho, jak vystupují, a ne jako které pohlaví se narodili. Pro cizince je tak velmi těžké je rozlišovat, ale Jogos Nhai na tom nezáleží.
Z toho vyplývá, že se řídí náboženstvím Měsíčních pěvkyň (pojmenovaném po kněžkách) a že se s ohledem na to, že pěvkyně jsou vůdkyně Jogos Nhai ve všech neválečných záležitostech, promítá do většiny aspektů jejich života. Zakazuje jim například válčit s jinými Jogos Nhai. Neznamená to nicméně neexistenci útoků mezi klany. Mladí muži vyráží krást kozy, zebroně a psy jiným klanům, dívky zase vyráží unášet si manžele, ale toto jsou pro ně rituály posvěcené bohy, při nichž nemá být prolita žádná krev.
![](/runtime/userfiles/series/game-of-thrones/2-5d994e79f77c951f10260d2150998673.png)
Jsou proto spíš nájezdníci než válečníci. Spoléhají na bleskové výpady, vyjedou do útoku, vyplení místo a zmizí, jakmile se ukáže armáda. Nesetkávají se s nepřáteli v otevřených bitvách, raději se vrátí do Planin a vedou partyzánskou válku – narušují zásobování, snaží se vyhladovět nepřátele a donutit je vrátit se domů nebo padnout, když už někdo Planiny napadne. I tak jsou Jogos Nhai prakticky neustále ve válce se svými sousedy.
Obvykle válčí s Yi Ti na jihu, už po tisíce let si vzájemně způsobují značné problémy. Měli dlouhé pře s Patrimoniem Hyrkoonů v Kostech a mají dlouhé pře s městskými státy, které po něm měly zůstat. Na východní hranici vyráželi do království N’Ghai tak často a brutálně, až ho zlikvidovali a zůstalo jen město Nefer a jeho okolí. Nebojí se vyrazit proti Ibbeňanům, pokud se někteří pokusí usadit na pobřeží Planin, akorát to Ibbeňané obvykle nedělají, když pobřeží o kus dál na západní straně Kostí je výrazně bohatší. Říkají, že zabili posledního Jhogwina z rasy kamenných obrů v severních Kostech. Pouze ostrovní sousedé jsou před nimi v bezpečí, protože Jogos Nhai nemají žádný zájem o moře nebo plavbu.
A ačkoli jsou to spíš nájezdy než války, tažení tisíce Jogos Nhai je velice vzácné, stejně jako situace, kdy povstane jhattar, raději si počkají, až je jejich oponent oslabený, a vyrazí za ziskem, může to být, jak se ukázalo u N’Ghai, zničující. Je totiž nemožné s nimi uzavřít mír. Jednak o něj nestojí a jednak je to spousta malých, nijak nespojených klanů. A pokud by jim někdo za mír nabídl tribut, tak by ho jen vzali a stejně pokračovali v nájezdech. Není ani vyloučeno, že praktikují otrokářství nebo se alespoň účastní na obchodu s otroky, protože když válčili s Patrimoniem Hyrkoonů, kromě otravování řek a pálení měst jim unášeli obyvatele do otroctví.
I tak se Jogos Nhai ne úplně výjimečně mohou ukázat západně od Kostí, v místech, která zná i Západozemí. Dají se občas spatřit na tržišti ve Vaes Dothrak nebo v Qarthu, někteří se ocitají v otroctví mimo svou domovinu, v bojových jamách v Zálivu otrokářů působili i bojovníci z Planin. A velice slavní jsou prostřednictvím Měsíčních pěvkyň v Braavosu. Svobodné město Braavos totiž založili otroci, kteří se během plavby vzbouřili proti valyrijským otrokářům a chopili se lodí. Mezi nimi byly i Měsíční pěvkyně Jogos Nhai, které lodě dovedly do Braavoské laguny, kde podle jejich vizí měli najít bezpečí – a našli tam mnohem víc. Svobodný domov, jenž se stal světovou mocností. Proto jsou tam velmi uznávané a uctívané dodnes a náboženství Měsíčních pěvkyň patří k těm nejrozšířenějším.
Foto: Marc Simonetti