Tři roky, tři měsíce a šestnáct dní. Tak dlouhá doba leží mezi okamžikem, kdy režisér Peter Jackson oficiálně oznámil natáčení trilogie Pán prstenů podle stejnojmenné fantasy ságy J.R.R. Tolkiena a datem světové premiéry.
Originální název:
The Lord of the Rings: The Fellowship of the Ring
Premiéra: 10. 12 2001 UK/10. 1. 2002 ČR
Režie: Peter Jackson
Scénář: Fran Walsh, Philippa Boyens a Peter Jackson
Hudba: Howard Shore
Hrají: Elijah Wood, Ian McKellen, Viggo Mortensen, Sean Astin, Cate Blanchett, Sean Bean, Liv Tyler, John Rhys-Davies, Billy Boyd, Dominic Monaghan, Orlando Bloom, Christopher Lee, Hugo Weaving, Ian Holm, …
Stopáž: 178 minut (prodloužená verze 208 min)
Naše hodnocení: 100 %
Milióny fanoušků zřejmě nejpopulárnější knihy uplynulého století během této dlouhé doby zažívaly obrovská muka čekání a byly vystavovány záplavami informací, fotografií a ukázek, které se k filmu vázaly. Zřejmě žádný jiný film v poslední době nebyl od svého vzniku tak pečlivě sledován, a zřejmě s žádným jiným se nepojilo tak velké očekávaní jako právě s prvním dílem celé trilogie – Společenstvem Prstenu.
Teď, když jsme se konečně filmu dočkali, se vše točí okolo jediné otázky: Je skutečně Společenstvo Prstenu takovou „bombou“, jak bychom si všichni přáli? Odpověď je jednoznačná: Ano, je. Mohl bych hodiny a hodiny psát o tom, jak se Peteru Jacksonovi podařilo obdivuhodně sjednotit představy čtenářů a nabídnout jim vlastní, neméně úžasný Tolkienův svět, či básnit o skvělých tricích nebo perfektních hereckých výkonech naprosté většiny zúčastněných. Mohl, ale neudělám to. Podívám se, i když mi to mé tolkienovské srdce obtížně dovolí, na Společenstvo Prstenu jako na každý jiný film – racionálně a s odstupem.
Společenstvo Prstenu začíná krátkým a naprosto nezbytným úvodem popisující události předcházející celé trilogii Pán prstenů, tzn. letmým popisem zrodu Prstenu a první války o Prsten včetně cesty od jeho stvořitele Saurona až k rukám pulčíka Bilba Pytlíka, tak jak to bylo popsáno v Hobitovi. Bilbo mocný Prsten celá desetiletí pečlivě skrýval, zároveň však podléhal jeho zhoubnému vlivu. Mezitím v Mordoru opět povstal Sauron a začal rozprostírat nad celou Středozemí temnotu, které nikdo nedokázal vzdorovat. Klíčem k ovládnutí celé Středozemě a podrobení všech národů je právě jeden Prsten, jímž Sauron vládne všem ostatním prstenům a propůjčuje mu neomezenou moc.
![](/runtime/userfiles/series/hobbit/55856.jpg)
Jediná cesta, jak tomu mohou ostatní národy (lidé, elfové a trpaslíci) zabránit, je Prsten zničit vhozením do vroucích puklin v Hoře osudu v Mordoru. Tento úkol připadne Frodu Pytlíkovi, synovci Bilba, který žil až doposud klidným životem v Hobitíně. Teď se spolu se svými třemi druhy vydává na nebezpečnou cestu, na které je neustále pronásledován Sauronovými služebníky – černými jezdci Nazgůly. Teprve po zasedání Elrondovy rady se k němu přidávají další – čaroděj Gandalf, elf Legolas, trpaslík Gimli a lidé Aragorn a Boromir – a je tak ustanoveno Společenstvo Prstenu. Společně se vydávající na cestu vstříc Mordoru i samotnému Sauronovi…
Jsou pouze dva způsoby, jak přistoupit k takovému filmu jako je Společenstvo Prstenu. Buď jste nadšeným fanouškem celé Tolkienovy antalogie, bez problému se vyznáte v celé historii Středozemě a většinu děje, obrázků i hudby máte pečlivě nastudovanou předem, či vás naopak Pán prstenů nechává spíše chladnými, nebo jste ho nikdy nečetli ba dokonce jste o něm ani neslyšeli. Ať se zařadíte do jakékoliv kategorie, je to jedno, protože ve většině případů (okoralé cyniky nepočítám) budete nepochybně nadšeni. Sice jinak a z něčeho jiného než ostatní, ale budete.
Nejlepší na Společenstvu Prstenu je, že vám ani na minutu nedovolí odtrhnout oči z plátna. Ačkoli film má téměř 3 hodiny, od začátku do konce překypuje napětím a dějovým drajvem. A to platí i pro znalce knižní trilogie, kteří jsou dobře obeznámeni s každým zvratem. U nich bude napětí pramenit především z očekávaní, jak tyto situace, které znají jen z řádek knih či ilustrací, vypadají ve filmu. S touto nedůvěrou musel režisér Peter Jackson (Bad Taste, Braindead) od začátku nejvíce bojovat, protože každý fanoušek si představuje Tolkienův svět docela jinak.
![](/runtime/userfiles/series/hobbit/55857.jpg)
Právě proto byli přizváni ke spolupráci přední Tolkienovi ilustrátoři, Alan Lee a John Howe, aby mohla vizuální podoba filmu co nejvíce odrážet atmosféru knižního Pána prstenů. Jejich účast je velmi znát, některé záběry vypadají skutečně jako oživlé ilustrace, a na velkém plátně navíc získávají obrovskou působivost. Jejich údernost je na několika místech podpořena rychlými nájezdy, typickým znakem režiséra Petera Jacksona, které tak trochu bortí to úžasné kouzlo fantasy a strhávají film do nechtěné comicsové polohy.
Druhou vysoko nastavenou laťkou byla pro filmaře obsáhlost a nesmírná košatost Tolkienovy předlohy. Z příběhu bylo vyškrtnuto několik vedlejších postav a dějových odboček, nepříjemná avšak zároveň nezbytná oběť na oltář přehlednosti a únosnosti. Podstatné je, že i v těch necelých třech hodinách filmu se Peteru Jacksonovi podařilo úspěšně přenést rozmanitý svět Středozemě do filmové podoby včetně propracovanosti a psychologické hloubky všech hlavních postav. Právě díky citu pro ukočírování tolika hrdinů byl Peter Jackson angažován, a je více než příjemné konstatovat, že se mu to podařilo.
Překvapuje také Jacksonovo výrazné zalíbení ve zhoubné moci Prstenu a účincích na jednotlivé postavy. Občas Jackson dokonce neváhá zajít až do zjevně hororové roviny, aby jeho moc ukázal. Jackson také ubral na vyčerpávající popisnosti knihy a soustředil se především na tři stěžejní okamžiky – Bilbovy narozeniny, Elrondovu radu a cestu Morií. Právě průchod Morií je předčasným akčním vrcholem Společenstva Prstenu: nejprve je na pár okamžiků ukázán Glum, poté následuje průzkum trpasličího města a souboj se skřety, vrcholným okamžikem je poté souboj Gandalfa s Balrogem, zřejmě nejpůsobivější scéna celého filmu. Ačkoli netrvá příliš dlouho, aranžmá samotného střetu i jeho dozvuku je skutečnou poctou Tolkienově předloze. Vypichovat však jednu scénu na úkor ostatních byl bylo nespravedlivé, protože jenom bezmyšlenkovité kochání se filmové Středozemě, je zážitkem samo o sobě.
![](/runtime/userfiles/series/hobbit/55858.jpg)
Pokud se oprostíme od lákavé vizuální slupky i knižní předlohy, tedy něčeho v podstatě nepodstatného pro diváky nedotčené šílenstvím okolo J.R.R. Tolkiena, co zůstane? Je toho stále hodně. Především Společenstvo Prstenu přesně naplňuje definici „hollywoodského velkofilmu“, aniž by však sklouzlo k laciné komerční prázdnosti typické pro většinu současné produkce. Společenstvo Prstenu nemá typickou jednoduchou gradaci – je konsolidovaným sledem dobrodružství z bájného světa. Srovnání s Hvězdnými válkami je na místě, i když rozdíl hraje již utvořená fanouškovská základna. Přesně odměřená porce napětí, akce, lásky má daleko k chladné rutinně, je naopak pečlivě naaranžována, aby se mohl dobře bavit i divák Středozemí netknutý.
Posledním styčným bodem mezi předlohou a filmem jsou hlavní postavy. Výběr všech herců je dalším triumfem Společenstva Prstenu. Když Ian McKellen hraje Gandalfa, nevidíte jenom toho herce, který se objevil v X-Menech, vy vidíte skutečně toho moudrého a mocného čaroděje, tak jak jste si ho v knize představovali či tak jak pojem čaroděj naplňuje vaši obecnou představu o čarodějích. To samé platí o Elijah Woodovi, bezesporu největším hrdinovi celé trilogie – on je skutečně Frodo! Přirozenost, lehkost a zároveň psychologická propracovanost je vlastní všem představitelům – počínaje Viggo Mortensenem (Aragorn) a Cate Blanchett (Galadriel) konče.
Společenstvo Prstenu se nezavděčí všem, především potom ortodoxním příznivcům knihy, kteří mu jistě budou vyčítat sebemenší opomenutý detail či rozdíl. Jenže – šlo to opravdu lépe? Těžko. Proto vám doporučuji: Zapomeňte na všechno co jste v poslední době viděli a nechte se Společenstvem Prstenu prostě jen tak unášet. Teprve poté před vámi otevře něco tak úžasného a ojedinělého, co si budete ještě hodně dlouho pamatovat. A to tak intenzivně, že ten rok čekání na pokračování, bude pro vás pravým peklem. Což je asi to nejlepší, co mohu o nějakém filmu říci.